To také není vyloženě příklad z praxe, že. To, co je popsáno výše není tak úplně pravda. Alokátor u takové postupu samozřejmě netuší, jak velký bude zapisovat soubor - potud souhlasím. Na druhou stranu "inteligence" alokátoru není tak nízká, aby zapisoval do místa kde ihned následuje další fragment souboru. Takže opakovaným připisováním dat k souboru se samozřejmě zapisuje za poslední data - dokud je to možné - pak alokátor hledá jiné vhodné místo.
Výše popsané bude obtížné simulovat i v případě, že takto budu rozsekávat souborů více najdnou. Protože každý soubor se bude zapisovat na úplně jiné místo disku. Tudíž to nebude ABABABABABABAB, ale AAAAA a někde úplně jinde zase BBBBB.
Co se týče poznámky o silně fragmentovaném nebo zaplněném disku, tak jsme zase v oblasti extrémů, že ano.
Ale mám takové tušení tuto "inteligenci" by měl zvládat i NTFS. Pokud si matně pamatuji, na na NT4.0 ani nebyl defragmentační nástroj na NTFS.