Jardo, ten problém nevyřešíte nikdy úplně. Vždy to bude boj dvou sil, antagonistických táborů, chcete-li. Pokud nebudete regulovat, ani nebudete mít zákony, které budou vyžadovat odpovědnost korporací, dopadne to zhruba jako v Africe, Jižní Americe apod.
Pokud budete regulovat, ale zároveň nebudete mít pořádek "doma", dopadnete jako Evropská Unie. Zástupy úředníků, neustálé dohánění korporací tím, že se dotvářejí nové a nové předpisy - a korporace uhýbají. Do toho nejednotná legislativa, takže korporace na jedné straně využívají volného trhu EU, ale na druhé straně je nikdo nedokáže zkrotit. Třešničkou na dortu jsou pak dohody o placení daní, kde korporace neriskuje nic. V nejhorším případě daň doplatí; v každém lepším případě ušetří.
Nebo to uděláte jako USA. Regulací minimum. Zákony psané více formou imperativu (tedy co je očekáváno za výsledek), než formou výčtu všech situací (který nikdy nemůže být definitivní, tedy vždy je děravý). Korporace mají obrovský prostor pro to, co nám, v Evropě, přijde jako korupce, ale tam je to běžné. Ale je zde jedno velké ALE: když korporace opravdu přežene a překročí všechny hranice, pak je její odpovědnost prakticky neomezená. Na rozdíl od Evropy, kde může korporace jen vydělat (viz předchozí odstavec), může v USA po chybě velmi lehce totálně zkrachovat, nebo musí přistoupit na dohodu o gigantické pokutě vládě.
Nebo to uděláte jako v Číně: tam můžete regulovat, ale díky totalitní moci, máte v zemi pořádek (tím prosím nehodnotím, jestli je čínský pořádek správný - není). Pak můžete klidně donutit Google k cenzuře vyhledávače, nebo Apple aby odstranil z obchodu VPN aplikace. Ale taky můžete regulovat průmysl, obchod, cokoliv.
Čínská cesta je pro mě nepřijatelná. Evropská cesta je nefunkční a drahá. USA cesta je taky málo funkční, ale aspoň není tak drahá.
No a uvažujme dál. Jak omezit moc korporací? Nešťastně je to označováno za "globalizace", ale ten termín je podle mě zavádějící; lidé z něj nechápou výše popsaná negativa; každý si pod pojmem "globalizace" představí unifikovaný hamburger, nebo iPhone dostupný po celém světě. Řešením by bylo za prvé vyrábět doma. Cokoliv, co lze vyrobit doma, a je importováno, mělo by být zatíženo takovým clem, aby se podmínky vyrovnaly domácí výrobě. Co tomu brání? V USA jejich reprezentace, složená z většiny z podnikatelů, kteří mimo USA vyrábějí. A v EU tomu zase brání ekonomická nevyrovnanost zemí EU - zjednodušeně řečeno, všichni bychom se chtěli mít jako Němci, ale zvýšit koupěschopnost umíme jedině tím, že importujeme z laciných krajů.
Co dál by šlo? Uzavřít hranice? To je pro malou zemičku, jako jsme my, prakticky nemožné. Nejde jen o to, že se na takové variantně neshodne parlament, ale i o to, že bychom byli v takové izolaci, kterou bychom stěží přežili. Nebo bychom mohli EU zfederalizovat. Tím by se aspoň vyřešila nesourodost zákonů a možnosti korporací proplouvat v rámci EU. Ale EU už spousta lidí nedůvěřuje. A proč EU lidé nedůvěřují? Právě proto, že je to přeregulovaný a přepřerozdělovaný moloch.
Z těchto úvah nevidím jiné východisko, jinou ve skutečnosti realizovatelnou cestu, než ubírat na regulacích, ubírat na státních aparátech a vracet se zpět ke zdravějším kořenům. Velkým odstrašujícím příkladem nám budiž starověký Řím, který díky blahobytu ztratil své základní instinkty, až úplně zanikl. My podle mě děláme totéž.