ono termíny jako "fullframe", "střední formát" apod jsou jiným způsobem rozčlenění toho, co bylo dávno předtím. Byl prostě 35mm filmový pás (samozřejmě taky 16mm, 65mm negativ a 70mm pozitiv atd atd atd). Byl svitkový film (nejen současný typu 120, ale i vymizivší typu 220 a daleko dříve také třeba 620 a 116 - viz např. původní Kodak Brownie). A byly listové filmy (tj velký formát, ale nejen on, listy jsou i 6x9 žejo), které navázaly na staré dobré skleněné negativy. Přemysl Koblic třeba neměl rád film s perforací, přišlo mu to jako plejtvání, ale to jen tak na okraj. Leica se nerozhodla nic bořit, Leica se zrodila jako koncept pohotového, rychle použitelného přístroje a rodila se ve zhruba stejné době jako dvouočky typu Rolleiflex. Tudíž potřebovala menší formát filmu a Barnack se logicky rozhodl využít, co bylo na trhu a bylo vyráběno ve velkém. Jasně, Leica je dnes značně marketingově vidět, jeji současný majitel s ní pracuje jinak než původní průkopníci, ale za prvé neměl jinou možnost a za druhé Leicu víceméně zachránil (což se s Rolleiflexem nepovedlo). Těžko mu vyčítat vysoké ceny a těžko mu vyčítat, kam firma posledních 15+ let směřuje (vč. třeba té spolupráce s Huawei apod.). Já si od téhle společnosti asi nikdy nic nekoupím, ale jsem rád, že tu pořád je.